V minulých dílech…
Z Wellingsly.
- Moje alma mater. - Přijali mě!
Zasvětíme Middleton filmu.
- Nebo Marthě. - Rozešli jsme se.
- To musí být těžké. - Díky tobě je to snazší.
- Proč jsem tak nervózní? - Líbí se ti.
- To každý druhý. - Váš vztah nemá budoucnost.
- Kvůli 200 let staré kletbě? - Jo!
Od té doby je každý pár Merriwicků a Davenportů odsouzen k zániku.
ŠEDÝ DŮM
Jak mám vědět, na který výšce budu šťastná?
- Z které máš dobrý pocit? - Ještě nevím.
Pak je dobře, že s mámou jedeš do Wellingsly.
Jen pokud si zabalí věci. A co ty? Zvládneš se o Šedý dům postarat sám?
Řídím nemocnici.
Tak to pro tebe dva hosté budou hračka. Přijedou kolem oběda.
To je ještě čas na trochu pohybu.
Už máš proslov?
- Jaký proslov? - O víkendu jedeme do Wellingsly.
Mámu vyznamená ústav holistické medicíny.
Není to ústav, ale poprvé nabízejí oficiální seminář v lékařské škole.
To zní jako dobrý důvod pro rodinný výlet.
Jo. Budu ubytovaná u jedné studentky na koleji,
a zkusím si tak, jak se žije ve Wellingsly.
- Máma tě tlačí do své alma mater? - Netlačím, jen doufám.
- Pojeď s námi. - Ráda bych, ale kdo pohlídá květinářství?
Dovezte mi mikinu.
- Těšil jsem se, až tohle udělám. - Tak pročs přestal?
Vyzvednu tě v sedm, jdeme na večeři do Belly Cuciny a pak na projížďku lodí.
Jsi si opravdu velice jistý.
Jsem si jistý tím, co k tobě cítím.
Ahoj večer.
Theodore, producent, kterého hledám!
- Co to je? - Změna. Úchvatná změna.
Je to světlo moc ostré?
Ve studiu, kde máš za pět minut natáčet Middleton dnes, je světlo perfektní.
Televizní byznys se mění. Musíme se tomu přizpůsobit.
Změna? Máš za sebou jeden pořad!
Zkouška. Raz, dva, tři!
To bylo předtím, než mě zase zvolili.
Roosevelt měl rozhovory od krbu, já budu mít útulný růžek.
Chceš tady půl hodiny sedět
a mluvit do kamery o aktuálním dění?
- To nevyjde. - Deset vteřin.
Věř mi. Vím o všem, co se v tomhle městě šustne. Budeš ohromen.
Tři, dva…
Zdravím, Middletone, vítejte u Úvah starostky Marthy.
V tomto novém pořadu vás já, starostka Martha,
budu informovat o všem, co se děje v našem kouzelném městě Middleton.
Nejdřív značky. Stop versus Dej přednost v jízdě. Jaký je mezi nimi rozdíl?
- Nezapomeň oříšky. - Jdu pro ně.
- Snad tam máte i něco lepšího. - Počkat. Rozmyslela sis to?
Na rodinné dámské jízdě nemůžu chybět.
HALLMARK CHANNEL UVÁDÍ
Máte pokoj 9, po schodech nahoru.
Kdybyste něco potřebovali, chtěli tip na výlet, dejte nám vědět.
Na výlet není čas. Jack má zítra zkoušku, má šanci učit se hře na housle u mistra.
Jak dlouho hraješ?
- Od svých pěti let. - Tomu říkám zápal.
Je to jeho životní práce.
Životní? Kolik ti je? 16? Když mi bylo pět, neuměl jsem si ani zavázat boty.
Pořád to neumíš.
Cvičení dělá mistra. Což mi připomíná, Jack s hraním začíná brzy.
To není problém. Vstáváme brzy. Nick vám pomůže s kufry.
Opravdu?
Pomůžu vám.
Pak plánujeme si za barákem zastřílet na koš, můžete se přidat.
Díky, ale znám Jacka. Nebude chtít riskovat, že se před zkouškou zraní.
Jak chcete.
- Nevím, proč se musíme stavit v bistru. - Jsme na výletě. Je to povinnost.
Ano, hlavně když tam mají boží hranolky s chilli a sýrem.
Neumím si tě představit tohle jíst.
Vážně? Já si to představuju už hodinu.
Ale ale, to je tvůj kluk?
- Byli jsme na jednom rande. - Ale líbí se ti, ne?
Kde jsou ty hranolky?
Hej! Co to děláš?
Ty strkáš nos do mých věcí, já do tvých.
Připrav se na zklamání. Je to jen kočičí video od Luka.
Luke, můj bývalý stážista Luke?
- Co s ním pracuješ? - Ano. Jsme jen přátelé.
Cassie, jaký máš názor na kočičí videa? Přátelé, nebo něco víc?
- Nevím. Musím se na to podívat. - Mami, přestaň!
Máte dobrou náladu.
Jedna věc nám ji může ještě zlepšit. Troje hranolky s chilli a sýrem.
- Víc chilli, víc sýra. - Promiňte, fritéza nefunguje.
Cože? Žádný hranolky?
- Aha… co vás ještě proslavilo? - Určitě vám zachutná náš jablečný koláč.
- Co na to říkáte? - Měli bychom jet.
- Dobře. Dvě porce s sebou. - Hned to bude.
Ano, to se mi líbí. Objednej to všechno.
- Ahoj. - Ahoj.
- Jako obvykle? - Víš, co si dávám?
Je to moje práce.
Pamatuješ si tu večeři pro dva, cos nám darovala?
Samozřejmě. Kdo ji vyhrál?
Já.
Gratuluju!
Rád bych to udělal zítra.
Jistě, to zvládnu.
Je to pro dva?
Ano.
Šlo by to v sedm?
Jo. To zní skvěle.
Stůl a jídlo budou připraveny.
Děkuju, Stephanie. Uvidíme se zítra.
Tak zatím.
- Mety jsou plný. - Můj fastball netrefíš.
To se uvidí.
Odpal to teď!
Letí… letí…
ČTYŘBODOVÝ HOMERUN
- Doletěl. - Jak je tohle fér?
Je to dva proti jednomu. Chceš si zahrát?
- Jasně. - Dobře.
Stiskni A a B pro fastball, B a C pro curveball.
Co hrajete?
Dáváme tvému synovi lekci videoherního baseballu.
Ani ne. Zrovna se chystám jít cvičit.
Jo, to bys asi měl.
Jo.
Určitě na to máte stejný názor?
Na cvičení? Samozřejmě.
- Vidíte tu lavičku? - Jo.
Tam jsem se učila šest hodin v kuse na zkoušku z dějin umění.
Doufám, žes dostala A+.
A u tamtoho stromu mě Howard Langfield pozval na naše první rande!
- Mami! - A chlubíš se tím i o deset let později.
- Willow! - Už je to tak dlouho. Díky, žes přijela.
Samozřejmě. Willow, tohle je moje sestřenice Abigail.
- Ahoj. - A moje dcera Grace.
- To je tvoje dcera? - Jo.
Dcera!
- Moc mě těší. - Máma mi o vás tolik vyprávěla.
S Willow jsme v létě po promoci procestovaly Nepál jen s batohy.
- To ano. - To je paráda!
Tvoje máma mě inspirovala k parádním věcem, i k tomu učit.
Šéfuje katedře humanitních studií.
Rok jsme se snažili rozběhnout seminář holistické medicíny.
Stálo to za to.
- Willow, ahoj. - Ahoj.
Ta arnika, cos navrhla, Cavanaghové na ten kotník zabrala.
Plácneme si. Super, říkala jsem ti to. Tohle je má drahá přítelkyně Cassie
a Grace a Abigail.
Matthew je náš volejbalový trenér.
Také je příznivcem našich studijních programů východní medicíny.
Nebýt toho, nejsem trenér.
- Potřebujeme trenéry jako ty. - Ano.
Budete dnes na večírku?
Nenechám si to ujít. Rád jsem vás poznal.
To je úžasné, že studenti tam pořád otiskují svoje ruce.
- Jo, to je. - Proč to dělají?
- Je to závazek naší škole. - Otiskla jsi tam ruce, mami?
- Někde tam vespod jsou. - Možná tam jednoho dne budou i ty tvoje.
Jo. Možná.
Tak máme čísla a je to oficiální.
Budu hádat.
Úvahy starostky Marthy jsou největší senzací sezóny!
Ne.
Je to kultovní hit mezi „marťhany“. Tak si říkají mí věrní fanoušci.
- Prostě mi to podej. - Tady to máš.
Dva? Měla jsem dva diváky?
- Technicky vzato je to rekord. - To není možné.
Překontroluj to. Hacknuli tě!
- Jo? - Zkontroluj počítače!
Ne. Musíme tenhle pořad zamést pod koberec.
Nechápu to.
Bylo to tím tónem? Obsahem?
Mnou to nebylo.
Anebo vším, cos vyjmenovala?
Musíme nějak zlepšit sledovanost.
Dej mi vědět, jestli na něco přijdeš, protože to takhle pokračovat nebude.
- A jsme tady. - Co?
Ello! Tohle je úžasné! Jak jsi dostala jednolůžkový pokoj?
Musím každý měsíc ubytovat dva studenty, ale stojí to za to.
- Jo. - Doufám, že ti nevadí nafukovačka.
Ne, vůbec ne.
Vypadá dokonale nafouknutá.
Tohle ti tu nechal studentský výbor.
- Je to moje velikost! - Je jen jedna velikost.
Chápu.
Co budeme dělat nejdřív? Chci to nasát úplně všechno.
Neboj se. Ukážeme ti všechno.
Proč Wellingsly?
Máma.
Chodila sem. Vyprávěla mi tolik skvělých historek.
To zní jako můj táta. Pořád chce, abych chodila na UCS.
Tam se dostal nevlastní brácha.
Jo. Lituješ, žes nešla tam?
Je to blíž k domovu, ale tady je úžasná biologie.
- Jo. - Ukážu ti, jaký to ve Wellingsly je.
Už teď to žeru.
Co to je?
Jako by nás strašil Čajkovskij.
- Dobré ráno. - Promiňte, nechtěl jsem vás vzbudit.
Ne. Vždycky vstáváme před východem slunce.
Možná ti najdeme víc zvukotěsný pokoj.
Jo, jako sklep nebo hotel na druhé straně města.
Páni! Šostakovičův Houslový koncert č. 2. Zní to skvěle.
- Díky, tati. - Bývala to jeho slabina.
- Máme tu zkoušku v kapse. - „Máme.“
Jedeme v tom spolu už dlouho.
- Tým Staffordovi. - Přesně tak.
Donesu kafe.
Ahoj. Pokojová služba!
Tumáš.
Jsem ještě tak přecpaná z těch čtyř porcí polívky rámen, co jsme včera měli.
Určitě? Nesu ti čaj.
Tak ten beru.
A tohle. Jsou tam křupavý a sladkokyselý.
Moje dvě nejoblíbenější anglický slova.
- Jsi ta nejlepší hostitelka. - Vážně?
Jo!
Nevím. Dokážu si to vážně představit, že jsem tady,
- že otisknu ruku na kámen. - To je závazek.
Neudělalas to první den?
- Ne. Vlastně jsem to ještě neudělala. - Proč?
Asi jsem čekala, až sem dorazí táta, ale nedostal volno z práce, takže…
To chápu. Chtěla bych, aby to viděla máma.
Táta ti hodně chybí, že?
Je to těžký bydlet tak daleko.
Nepřemýšlela jsem o tom, co necháš za sebou.
- Pojď. Musíme do kariérního centra. - Jasně.
Máme štěstí, už jsem oblečená.
Úžasný!
Nechceš se stavit na ten večírek na počest mojí mámy? Bude tam raut.
- Ráda bych, ale mám studijní skupinu. - Dobře. Přinesu ti jídlo.
- Super! - Jo.
- Díky. - Jsem suprová.
Ahoj Martho. Co si dáš?
Ledový čaj prosím, se dvěma sladidly. Za každého z mých diváků jedno.
Asi nevíš, koho sem Adam dneska pozve na soukromou večeři, že?
Adam bude mít rande? Tady?
Co je víc šokující? Rande, nebo že to nevím?
Ale je to divný, ne? Že pro ně vařím já?
Odmítla jsi ho. Nemůžeš mu zazlívat, že to zkouší jinde.
Ne, máš pravdu. Přeju mu to.
Nevypadá to tak. Nějak moc brbláš.
Až příliš moc. Proč je tak těžké si to ujasnit?
Nabídla bych ti radu, ale mám svoje problémy.
- Co se stalo? - Úvahy Marthy jsou propadák
a netuším, jak to zachránit.
Když se mi tady moc nedařilo, udělala jsem pikantní tapas.
Ne každému to chutnalo, ale všichni si to pamatovali.
No jasně!
Musím být pikantní tapas.
Takže ve tvojí nové třídě je přes sto studentů?
A to vše díky tvému prvnímu holistickému klubu.
- A dřině, cos do toho dala. - Ještě že jsem tehdy měla tu chřipku, co?
- O čem to mluvíš? - Nevzpomínáš si?
- Ne. - Pomáhala jsem ti s výukou dějin umění.
Chytla jsem chřipku a tys mi dala tinkturu z bezinek.
Chtěla jsem, ať jsi zdravá a můžeš opravovat písemku.
Díky moc. Tehdy jsem poprvé okusila holistický lék.
- Doslova. - Doslova.
- Děkuju. - Děkuju.
- Na tinkturu z bezinek. - Na to si s tebou ťuknu.
Abigail!
Ahoj trenére. Co letos říkáš na svůj tým?
Ještě musím zaplnit pár pozic, ale mám tam šikovný holky.
Co turnaj?
Tam bychom byli poprvé. Stačí mi pár výher.
Výhry byly fajn.
- Hrálas volejbal? - Jako univerzál.
A šlo ti to?
- Držela jsem krok. - O tom nepochybuju.
Poslyš, nechceš přijít na trénink, ukázat holkám pár triků?
Vážím si tvojí nabídky, ale zítra jedeme domů.
Promiňte. Prosím o pozornost.
Díky moc, že jste přišli.
Je vážně skvělé vidět tady tolik lidí.
Je to pro mě velká čest
nazývat tuto úžasnou ženu svou kamarádkou. Ovlivnila nás všechny.
Její vášeň a víra v přínosy holistické medicíny jsou důvodem, proč jsme tady.
Takže prosím přivítejte báječnou Cassie Nightingaleovou.
Díky moc. Mám tě ráda.
Je skvělé být zase tady.
Říká se, že když jsou mysl, tělo a duše
v souladu, můžete naplno využít svůj potenciál.
Tohle nikdy nebylo pravdivější než právě teď
díky úžasnému programu, o který se zasadila tato žena.
- Přemýšlej rychle. - Asi bych neměl.
Jedna střela. O nic nejde.
- Měl bych jít hrát na housle. - Není to nuda pořád cvičit?
Jo.
Takže to děláš, protože tě nutí táta?
Nenutí mě. Jen vím, že to pro něj hodně znamená.
Koukni na to! Zázračnému dítěti jde všechno.
- Kdysi jsme s tátou u domu hrávali pořád. - Co se stalo?
Začal jsem hrát první housle ve školním orchestru. Nebyl už na nic čas. Přihraj.
- Hej, jsi v pořádku? - Omlouvám se!
- Asi jsem si narazil prst. - Pojďme dovnitř.
Zavolám tátovi.
Ohneš je?
Dobře. To stačí.
- Dobrá zpráva. Nejsou zlomené. - A ta špatná?
Asi je to naražené.
To znamená, že nebude moci hrát.
To záleží na Jackovi.
Můžu to zkusit.
To není dobrý nápad. Nechci, aby se to zhoršilo.
Promiň.
Budou další zkoušky.
Pojď, obvážeme to.
- Hned se vrátím. - Dobře.
Vypadá to, že si s trenérem rozumíte.
Je zajímavý.
Zajímavější než Donovan?
Zase ten úsměv.
Jaký úsměv?
Nikoho neoblafneš, možná tak sebe.
- Fajn. Mám Donovana vážně ráda. - V čem je problém?
Mám Donovana vážně ráda.
Tak mu to řekni.
Další zpráva od Luka?
- Asi mu chybím. - Asi máš pravdu.
Vážně?
Jaká je tvoje hostitelka?
Ella je skvělá. Umím si představit, že budeme kámošky.
Je super mít na nové škole kámošku.
- Nevím, jestli tu bude příští rok. - Proč?
Nese těžce, že je daleko od domova.
Jsou si s tátou velmi blízcí.
Jako my.
Pohltilo mě…
nadšení, že půjdu na výšku…
Mami, co když se budu cítit stejně jako Ella?
Možná budeš.
- Ale můžu tě kdykoliv navštívit. - Jsou to tři hodiny cesty.
Mohlo by to být klidně i 300 hodin. Když mě potřebuješ, jsem tady.
Slibuješ?
Slibuju.
Věř mi, vrátit se do studia není řešení.
A tohle je? První Úvahy byly katastrofa!
Malé klopýtnutí při našem výstupu na vrchol.
Půjdeme do hloubky a vyrovnáme se té nejlepší investigativní novinařině.
Tenhle pořad bude muy „salentro“.
Myslíš muy caliente?
To je jedno. Prostě bude pikantní.
Tři, dva…
Zdravím, Middletone, vítejte u Úvah starostky Marthy.
Dnes večer nás čeká skvělá show, takže se na tu jízdu připravte.
Přivítejme našeho kamaráda, kontrolora města Harolda Bunkera.
Skvěle. Děkuji za pozvání.
Známe se už dlouho.
Harolde, řekni nám,
co přesně dělá kontrolor?
Nazval bych se vedoucím auditorem.
Takže opravuješ chyby.
Přesně tak. Třeba chyby v rozpočtu nebo v návrhu.
Ale ne v městských parcích?
Nerozumím.
Dotazu, nebo zákonu?
Tohle je láhev na vodu,
kterou jsi včera vyhodil do koše, a to byl tříděný odpad od tebe půl metru.
Spěchal jsem.
Můj pes tahal za vodítko.
- Snažil jsem se… - Opravdu, Harolde? Opravdu ses snažil?
Nebo jsi tam odhodil plast, který znečistí naše vody?
Je to jen jedna láhev.
Tohle je… Tímhle mě chceš jen očernit.
Vypadá to, že se Harold musí naučit
troše sebeovládání.
Vypadá to úžasně.
Ty vypadáš úžasně.
Vypadám, jako bych celý den vařila. Díky.
Kde máš rande?
Koukám na něj.
Chceš večeřet se mnou?
Ano.
Jsem polichocena, ale mluvili jsme o tom.
Mluvili jsme o přátelství.
Přátelé spolu večeří.
- Na to se nedá nic říct. - A protože jsi vařila…
budu obsluha.
- Tohle je pro tebe. - Děkuju. Na tebe.
Mátový čaj.
- Zajímavá volba. - Uklidní nervy…
Když je člověk ve stresu. Je to tak poznat?
Že tě čeká rozhodnutí?
Jak víš, co se mi honí hlavou, když ti to neřeknu? Nech toho.
To neprozradím.
V Hill Valley U chtějí, abych byla vedoucí katedry holistické medicíny.
Celá katedra.
- To je úžasné! - Jo.
- Co budeš dělat? - Nemám tušení.
Tohle je můj domov už 20 let.
- Co bys udělala ty? - Já bych se šla…
projít.
Jo. Věděla jsem, že to řekneš. Po kampusu jsem se procházela tolikrát.
Měla bys být hrdá na všechno, cos tady dokázala.
Jo, já vím, ale chci toho pro naši školu víc.
Jeden seminář holistické medicíny nestačí.
Nepochybuju, že tohle je jen začátek.
Chybělas mi. Zůstaň tady.
- Víš, co chybí mně? - Co?
- Noční návštěvy Mikeyho burgrárny! - Burgery, jahodový koktejl a ty hranolky!
- Zajdem tam? - Ano!
Ne, zavřeli před pár lety.
- No nic. Ale vzpomínky nám zůstanou. - Jo, vážně skvělé vzpomínky.
Ty nejlepší.
Já prostě nevím. Bylo by těžké se s tímhle místem rozloučit.
Zdá se, že ses už rozhodla.
Ne. Pořád chci tu procházku.
- Tak jdeme. - Jdeme.
Krok vlevo, krok vpravo, skok dozadu a skluz.
- Promiň! - Promiň.
To nebyl skok a pak skluz, co?
- Měly jsme si dát začátečníka. - Je to začátečník.
Aha, takže nemáme žádný rytmus. V pohodě.
Jestli tady příští rok budu studovat, můžeme na tom zapracovat.
Jo.
Není ti nic?
Jen že… možná tady příští rok už nebudu.
Chybí ti domov?
Chybí mi táta.
Ahoj tati.
Jo, jsem tady. Proč?
Jen se ptám.
Tati!
- Snad ti nekazím párty. - Ne, jasně že ne! Co tady děláš?
Byl jsem poblíž.
Říkal jsem si, že tě zajedu zkontrolovat.
V klidu si popovídejte. Mějte se.
Uvidíme se pak.
- Tak jak to jde? - Ahoj!
Ahoj, tak co prst?
Je to trochu lepší.
Je to mnohem lepší.
- Nebo ti vůbec nic nebylo. - Řeknete to tátovi?
Jsem zavázán lékařským tajemstvím.
- Proč nechceš jít na tu zkoušku? - Hrát na housle mě nebaví tak jako dřív.
- A to vadí? - Vám ne.
Tátové jsou chápavější, než si myslíš.
Pořád mluví o tom, že půjdu na Juilliard.
Jeho snem je vidět mě hrát v chicagském orchestru.
- Jistě tě raději uvidí plnit si svůj sen. - Nevím.
- Myslím, že ho zklamu. - Ne když mu řekneš pravdu.
Pravdu o čem?
Dobře…
- Musím ti něco říct. - Nechám vás si promluvit.
- Jsem rád, že ji vyznamenali. - Jo, já taky. Zaslouží si to.
To ano. A taky jsem poznal tebe.
Nemají trenéři večerku?
Příští týden hrajeme v Blairsville. Můžu tě pak vzít na večeři?
To je moc milé.
Ale máš přítele.
Blíž k euforii se nedostaneš.
Jo.
- Co bys udělal, kdybych řekla ne? - Požádal o velkou krabičku.
- Jsem vážně ráda, že jsi mě překvapil. - Já taky.
- Můžu se tě na něco zeptat? - To zní vážně.
Máš teď přítele?
Byla jsem párkrát na rande,
ale usoudili jsme, že bychom měli zůstat obchodními partnery.
Takže ne, nemám přítele.
- Můžu se tě na něco zeptat? - To zní vážně.
Proč jsi chtěl být kaplanem?
Když jsem byl malý, babička mě každou neděli brala do kostela.
Nikdy jsem tam nechtěl jít.
Pak jsem viděl, kolik pro ni víra znamená.
Když onemocněla, její víra byla ještě silnější.
Když ji navštívil kaplan,
rozzářila se.
To, že člověk…
může někomu udělat takovou radost,
může být inspirací, i když jde do tuhého…
Prostě jsem věděl, že takový člověk chci být.
- Tohle tě opravdu baví, co? - Jo. Jo, zbožňuju to.
Můžu se tě na něco zeptat?
- Vynesu odpadky hned, jak to dodělám. - Ne. Jen mě napadlo,
jestli máš někdy strach, že mě zklameš.
Trochu jo.
- Ty ses nebál, že zklameš dědu? - Asi jo.
Ale vždycky mi dával najevo, že mu můžu říct všechno.
- Snad máš ze mě stejný pocit. - Neboj se. Mám.
Tati.
Díky.
Nemáš zač.
A vynes odpadky.
Nebudeš tomu věřit, ale sledovanost byla neskutečná.
- Chceš říct…? - Jsi hit! Fenomén!
Middleton tě miluje!
Samozřejmě že ano. Spojují si se mnou přece investigativní novinařinu.
Je čas zamířit výš!
- Výš? - Jo. Víc drbů.
Víc špíny, víc… koření.
Víc koření.
Musím říct, že sis vybrala úžasnou barvu. Vyčnívá, ale zároveň tam skvěle zapadá.
- Teď ty? - Asi počkám do podzimu.
- Takže budeš studovat tady? - Možná.
- Ale asi spíše ano. - „Možná, ale asi spíše ano?“
- Ještě se netěš. - To mě ani nenapadlo.
Ello, tohle je moje máma.
- Ahoj. Cassie. - Ella. Taky chci, aby Grace chodila tady.
Tohle je můj táta.
- Ahoj. - Profesorko Addamsová!
- Ahoj Ello. - Páni, vy si mě pamatujete?
Jo, sedíš v levé zadní části třídy.
Její holistická medicína je populární.
- Co tomu zatím říkáš? - Je to boží. Naučila jsem se toho hodně.
To mi lichotí, děkuju.
Spoustu studentů má na to stejný názor.
Ale měli bychom jít. Zrovna mi napsali, že ve studentském centru je pizza zdarma.
- Kdo by odmítl pizzu zdarma? - Ne já.
- Zatím. - Užijte si to.
Studenti tvoji třídu zbožňují. Určitě máš radost.
Jo… Vlastně je mi z toho smutno.
Jedna třída totiž nestačí, že?
Chci ty studenty naučit mnohem víc. A to nepůjde tady ve Wellingsly.
Díky tobě by to mohlo jít.
S kým byl Adam na rande?
Se mnou.
Začíná to být zajímavé. Jak to šlo?
- Byla to katastrofa. - Proč?
Protože…
- Líbí se mi! - Co je na tom špatného?
Jsem jen náhražka.
To je rozhodně pikantní situace.
Fakt se mi líbí.
Podívej, co všechno udělal, abys s ním šla na rande. Hádám, že se mu taky líbíš.
Možná máš pravdu.
Určitě mám pravdu.
A někdy začneš jako náhražka a pak to přeroste v lásku.
Díky, Martho. Jsi skvělá kamarádka.
Na mě se vždycky můžeš spolehnout.
- Vypadáš spokojeně. - Neuvěříš, co se právě stalo.
Jo? Zkus to.
Shapiro si mě zavolal do kabinetu a řekl, že můj odchod by byl pro školu ztráta.
Souhlasím. Asi si konečně uvědomil hodnotu holistické medicíny.
Jo, mění názor. Chce, abych vytvořila odborný program pro budoucí studenty.
- A ty jsi souhlasila. - Jasně že jo.
Díky, žes mi pomohla se rozhodnout.
- Jen jsem navrhla procházku. - Udělalas toho víc.
Tohohle jsem… Tohohle jsme chtěly na téhle škole dosáhnout.
Zanechala jsi tady stopu.
Víš, teď když ses… když jsme se zavázaly Wellingsly…
- Jen když do toho půjdeš se mnou. - Jdeme na to. No tak!
Pojď.
Dobře.
- Můžeme se přidat? - Jo. Ukážeme jim, jak na to.
- Na nás nemají. - Mám tě, tati.
- Díky, žes Jacka přiměl se mnou mluvit. - Tátové musí držet spolu.
Někdy, když chceš pro své dítě to nejlepší, přehlédneš něco očividného.
Jo, ale vždycky uvidí, že nám na nich záleží.
Hrajeme, nebo co?
- Pojďme. - Tady.
Zdravím, Middletone, vítejte u další epizody úspěšného hitu,
u Úvah starostky Marthy.
Dneska budu mluvit o vztazích.
O náhradních vztazích!
Popravdě, Middletone,
chci mluvit o našem vztahu.
Vložili jste ve mě důvěru,
ale včera jsem při chabém pokusu zvýšit sledovanost tu důvěru zradila.
Nemůžu být zároveň televizní hvězda a starostka, takže jsem se rozhodla,
že budu vaše starostka, vaše kamarádka,
vaše rodina, člověk, kterému se můžete svěřit.
S okamžitou platností se vzdávám moderování Úvah starostky Marthy
a připomínám vám, drazí občané Middletonu,
že moje dveře a moje srdce jsou vždy otevřené.
Počkej, kam jdu? Tohle je moje kancelář.
- Končíme! - Ven!
Tak co si vybereš?
Volejbal, nebo politiku?
- Hranolky s chilli a sýrem? - Máte štěstí. Fritéza je opravená.
- Víc chilli! - A sýra!
- Hned to bude. - Tak co říkáš na univerzitní život?
Myslím…
že si Wellingsly zamiluju.
- Už ses rozhodla? - Je to oficiálně rodinná tradice!
- Jsem na tebe tak pyšná! - Díky, mami.
- Mají štěstí, že tě mají. - Díky.
A já mám štěstí, že mám vás.
Dobrou chuť.
- Děkuju. - Jsem připravená.
- Já taky. Na zdraví. - Na zdraví.
- Heřmánek? - Znám tě, nebo snad ne?
- Chyběl jsi mi. - Dokaž to.
- Jaké to bylo, vrátit se na Wellingsly? - Bylo to nostalgické a báječné.
- Zvládl ses postarat o Šedý dům? - Byla to hračka.
- Všechno je přesně tak, jaks to nechala. - Jo, ne tak docela.
V obýváku jsem viděla televizi.
- Řekl jsem ti, že jsi mi moc chyběla? - Dokaž to.
Lehni. Dolů.
Hodný pejsek! Dobře!
- Těšila jsem se, až tohle udělám. - Tak pročs přestala?